Charles Darwin a întors lumea cu susul în jos.
Teoria lui despre evolutie prin selectie naturală
este una din cele mai profunde si de mai mare amploare idei,
din istoria umanitătii.
Este de asemenea, cel putin una dintre cele mai controversate.
Stiinta are acum dovada
care demonstrează că evolutia este adevărată.
Si totusi astăzi, incredibil,
opozitia fată de Darwin este mai înversunată ca niciodată -
negând lucruri elementare, în moduri din ce în ce mai elaborate.
- Tu nu ai văzut-o si nici eu nu am văzut-o,
asa că te rog, nu-i mai spune "stiintă"!
Dacă ne-am fi transformat din mocirlă în fiinte umane,
ar fi fost o cantitate coplesitoare de dovezi.
Esti un profesor de stiintă,
si crezi că Pământul are mai putin de 10 000 de ani?
Da, asa cred!
În acest program, reactia tot mai agresivă...
"Chiar acum, destinul tău este tot (BLEEP) sus. (BLEEP) ateu!"
Bătăliile care, cred eu, chiar contează...
Nu putem să ne apucăm să dărâmăm religiile copiilor,
si religiile familiilor.
De fapt, de ce nu?
Pentru că...
..si cum primul om care a înteles evolutia
s-a luptat cu propria credintă religioasă.
Pentru Darwin, problema era aproape de casă -
iubita lui sotie era o crestină devotată.
Astăzi, avem bătălii publice
în timp ce ne confruntăm cu rândurile fundamentalistilor religiosi,
dornici să atace marea mostenire a lui Darwin,
pe care ei, pur si simplu, nu o înteleg.
Când eram copil, am privit spre Dumnezeu ca să-mi explic viata.
Apoi tatăl meu mi-a făcut cunostintă cu Darwin si cu evolutia.
La început, nu am înteles !
Nu mi se părea posibil ca ceva atât de simplu,
să poată explica atât de multe.
Dar apoi am învătat si m-am gândit la asta un pic mai mult,
si apoi, dintr-odată mi-a picat fisa.
Chiar m-am prins.
Această teorie incredibil de simplă,
chiar era capabilă să explice totul despre viată -
frumusetea, complexitatea, diversitatea.
Apoi m-am gândit, "Păi, dacă stiinta poate explica
"ceva aparent inexplicabil, precum viata,
"cine stie care ar putea să fie limitele sale,
"pe care stiinta le poate explica în linii mari,
"fără a recurge la supranatural?"
În acel moment, am devenit ateu,
si nu m-am mai uitat niciodată înapoi.
Charles Darwin deasemenea, s-a răzgândit,
privind răspunsul la una din cele mai mari întrebări.
În tinerete, de-a lungul călătoriei sale pe Beagle,
Darwin încă mai credea că Dumnezeu
crease lumea, si totul din ea.
Dar apoi a dat peste tot mai multe dovezi
care arătau că viata trebuie să fi evoluat.
Fosile străvechi, modele de asemănare anatomică,
similarităti uimitoare între embrioni,
si influenta reproducerii animalelor domestice,
toate arătau că formele de viată s-au transformat, de-a lungul timpului.
Darwin credea că există o explicatie în întregime naturală, la toate acestea.
Toate animalele variază, dar în competitia naturii,
unele variatii au mai mult succes,
si sunt mai probabile să se reproducă decât altele,
transmitând variatiunile lor mai departe.
Aici, în biroul său de lucru din Down,
Darwin a înteles că versiunea religioasă a creatie,
contravine dovezilor din natură.
Conform evolutiei,
Dumnezeu, pur si simplu, nu făcea parte din peisaj.
Dar exista o problemă pentru Darwin.
Sotia lui, Emma, era religioasă,
iar problemele au început, putin după ce s-au căsătorit, în 1839.
Emma i-a scris o scrisoare, în care îi descria credinta ei adâncă.
Dar Darwin nu mai era convins că Dumnezeu există.
A agonizat pe marginea scrisorii si a mâzgălit pe ea:
"Când am să fiu mort, să stiti că de multe ori
"am sărutat si am plâns din cauza asta."
Darwin nu a criticat niciodată religia în mod direct, în public.
Cred că nu vroia să rănească sentimentele sotiei sale.
În schimb, a lăsat stiinta lui, să vorbească.
A prezis că stiinta va aduce
iluminarea treptată a mintilor.
Din păcate astăzi, pare din ce în ce mai greu
pentru unii, să vadă lumina!
Acum, în secolul XXI, oamenii se dezic de ratiune,
încercând să dea timpul înapoi la o lume dinaintea lui Darwin.
Capitolul unu din "Geneza" spune că
tot ce a făcut Dumnezeu, a fost foarte...?
Si niciunul din voi nu crede că răspunsul: "ucide sau fii ucis",
"supravietuirea celor apti",
"natură cu dintii si ghiarele mânjite de sânge", ar fi cel bun.
Are lumea într-adevăr, 6.000 de ani?
Ati realizat că până la ziua lui Noe,
oamenii erau aproape o mie?!...
Nu mori pentru că îmbătrânesti, mori pentru că esti păcătos!...
Până la ziua lui Noe, nu avem nici o relatare despre ploaie.
Australianul John Mackay
este o celebritate între crestinii evanghelisti.
Este un creationist.
El crede în adevărul literal al povestii despre creatie, din Biblie,
si atacă evolutia, la cele mai crude nivele.
Nu am crescut cu creierul spălat de asta.
Este rezultatul încheierii studiilor universitare,
ascultând studentii spunând:
"Dacă evolutia este adevărată, de ce nu vedem cum se desfăsoară?"
Întrebare în anul 3 de genetică către profesor !
Iei asta în serios?
Oh, da! Iar profesorul, răspunsul lui...
am luat-o si mai în serios când a spus:
"Se întâmplă atât de încet, încât nu te astepti să vezi că se întâmplă !"
Si dintr-o dată mi-am spus: Stai asa!
- Si asa e! - Bine!
Pe de alt parte, ceea ce nu vezi că se întâmplă...
nu e stiintă, este inobservabilă,...
iar tu ai fost întâia persoană care a recunoscut-o pe PBS (TV)!
- Folosesti cuvântul "a vedea"
cu întelesul "a vedea într-o viată".
Dacă un fenomen durează milioane de ani,
bineînteles că nu-l vei vedea.
- Ceea ce înseamnă că ai o pozitie de credintă...
- Nu înseamnă...
- si trebuie să accepti, ca si cum ai fi fost acolo.
- Înseamnă că folosesti alte dovezi, decât dovezile văzute de un singur om.
- Trebuie să te uiti...
Oh, scuze, Darwin era doar în 1859.
Asta este aproape acum 150 de ani, nu?
Si tu nu ai văzut-o si eu nu am văzut-o,
asa că te rog, nu-i mai spune stiintă!
Si numeste ceea ce predai, "filozofie" sau "ateism",
dacă chiar vrei să fii sincer,... si mi-a expirat timpul.
E ridicol, dar oricum... Multumesc foarte mult si la revedere.
Refuzul să crezi în ceea ce nu vezi cu ochii tăi, e absurd.
Gânditi-vă putin!
Eu nu l-am văzut niciodată pe Napoleon, cu propriii mei ochi,
dar asta nu înseamnă că Napoleon nu a existat.
John Mackay nu poate vedea o celulă sau un atom
sau conditiile atmosferice din partea cealaltă a lumii.
Înseamnă asta oare, că ele nu există?...
Darwin nu a avut încredere doar în ochii lui.
El si-a verificat teoria, cu dovezile adunate
prin corespondenta vastă, întretinută cu naturalistii din întreaga lume.
După părerea mea, Mackay
întelege gresit stiinta, de la un nivel elementar.
Stiinta, tocmai că nu este limitată
de ceea ce putem vedea cu ochii nostri, într-o viată de om.
Întregul si minunatul efort al stiintei
este să investigheze fenomene, dincolo de experientele umane,
de la galaxii îndepărtate, la bacterii microscopice.
O altă strategie a creationismului, nu este de a nega pur si simplu,
ci de a pretinde că există dovezi împotriva evolutiei,
si că o dezbatere adevărată, va trebui să urmeze.
Aceasta este principala cerere a creationistilor din America,
unde bătălia între credinta si stiintă, e cu adevărat dezlăntuită.
Lupta lui Charles Darwin cu religia era intimă.
Astăzi, lupta a devenit publică.
De-a lungul vietii mele, opozitia la evolutie a sporit,
în special în Statele Unite.
Acum 50 de ani, Uniunea Sovietică a lansat Sputnik,
si cursa spatială a început.
În replică, Americanii au ales stiinta, prioritatea numărul 1.
Guvernul a cheltuit bani pentru educatia stiintifică.
Pentru prima dată,
evolutia a fost predată, în fiecare clasă din America.
Dar fundamentalistii religiosi au ripostat.
Spune-mi, Joe, cum îl explică el pe Dumnezeu?
Păi, de ce nu vii la întâlnirea clubului de stiintă?
Să-l lăsăm pe el să-ti spună.
Ca să-si apere Biblia împotriva biologistilor,
ei au dezvoltat "Stiinta Creatiei".
O fuziune bizară de limbaj stiintific si doctrină religioasă
pe care au promovat-o ca pe o adevărată alternativă a evolutiei.
Ochii nostrii sunt mici instrumente uimitoare.
Dar, ei sunt doar o parte
a minunatului corp pe care ni l-a dat Dumnezeu!
Mă îngrijorez, pentru că aceasta este spălare de creier, nu stiintă.
Si m-am simtit obligat să iau atitudine.
Etajul 40.
Cartea mea, "Himera credintei în Dumnezeu",
m-a propulsat cu fermitate în prima linie
a bătăliei dintre religie si ratiune.
Pot să semnez pe ea, Richard Dawkins ?
Bună.
Sunt unul dintre cei mai mari fani ai dumneavoastră.
Pot să vorbesc cu intelectualul Britanic numărul unu?
Am citit toate cărtile dumneavoastră.
Sunteti foarte amabil. Multumesc.
Pot să ating tivul robei academice, a dumeavoastră?
RAS
Cea mai puternică natiune de pe Pământ este divizată.
La aceasta conferintă a ateilor, sunt tratat aproape ca un star rock.
Dar există elemente ale societătii Americane
care m-ar linsa bucuroase.
Esti vreun pic religios? Adică, te rogi?
Nu, bineînteles că nu.
Nu esti religios deloc?
Arăt religios?
"Sper să mori încet si să (BLEEP) arzi în iad,
blasfemie nenorocită."
"Si ar trebui să realizezi că întreaga ta viată a fost o iluzie
si că acum, destinul tău este (BLEEP). Ateu (BLEEP)!"
" (BLEEP). Tu, domnule, esti un măgar absolut.
Falsa ta inteligentă nu este altceva
decât o băsină a lui Dumnezeu."
"Esti naspa. Arzi în iad!"
"Satana se va bucura să te tortureze.
Semnat: "un crestin care trăieste pentru Dumnezeu."
"Există un Dumnezeu si el ne-a creat pe toti
singurii care sunt orbiti sunt cei nesalvati si încăpătânati
tot ce a spus Darwin este gresit, iar evolutia nu a fost demonstrată niciodată"
si nimic nu evoluează acum biblia este cea mai bună carte.
"Nimic nu se apropie măcar de acuratetea bibliei
si dacă tu crezi că judecata Domnului este gresită
diavolul are si mai multe rele în stoc pentru necredinciosi."
Nici un fel de punctuatie în aceasta.
Nu mă sperie. Adică, mai de grabă mi-e milă de acesti oameni.
Reactionează într-un fel care pare defensiv
si, de fapt, este patetic.
"Ha-ha, tu (BLEEP) fraier.
Sper să te lovească un autobuz al bisericii în noaptea asta si să mori încet."
(RÂSETE)
Dar există de asemenea si o opozitie complet diferită -
cu un stil mai abil, si cu o linie de atac mai rafinată.
Wendy Wright este presedintele "Femeilor de veghe pentru America".
Wendy Wright, da.
Ea reprezintă o jumătate de milion de femei evangheliste,
preocupate de diverse probleme, de la lesbienele de la TV si până la bietul Darwin.
Bună. Am venit să o văd pe Wendy Wright.
Vă conduc îndată. - Multumesc foarte mult.
Mi-e teamă că organizatia ei
va condamna copiii americani la ignorantă
atacând dovezile stiintifice.
De ce este atât de important pentru tine
ca oamenii să nu creadă într-un creator?
Nu asta e ideea.
Ideea este că eu, ca si om de stiintă,
sunt îngrijorat că acesti copii din scolile americane
si din scolile din alte părti
ar trebui expusi la dovezi
si să li se permită să se decidă singuri în functie de aceste dovezi.
Suntem complet de acord. De fapt, această controversă din America,
când vine vorba de această dezbatere,
este: învătati controversa, învătati dovezile,
pentru că asa cum se stie, în multe cazuri,
copiii de scoală sunt învătati doar despre evolutie,
nu sunt învătati despre fraudele din evolutie,
si de lipsa dovezilor din evolutie.
Deci, de fapt, noi suntem cei care sustinem predarea tuturor dovezilor,
nu doar cele care sunt favorabile evolutionistilor.
Ati putea să spuneti, "Care controversă?" Vreau să zic...
"Învată controversa!" Sună minunat, nu-i asa?
Si ar fi fost, dacă ar fi existat o controversă
între puncte de vedere valide, în aceeasi măsură.
Dar nu este.
Mă îndoiesc că Wendy Wright ar "preda controversa"
despre Pământul fiind plat,
pentru că dovezile că Pământul este o sferă, sunt enorme.
Sunt dovezi zdrobitoare si în favoarea evolutiei,
dar ea pare să nu dorească să afle de ele.
Oh, serios?
Si de fapt, modul în care prezentati asta,
si orizontul vostru foarte închis,
este un foarte bun exemplu despre ce fel de cenzură observăm
în comunitatea stiintifică, care nici măcar nu permite discutia
despre controversa că dacă evolutia ar fi avut loc,
atunci cu sigurantă, indiferent că se trece de la păsări la mamifere
sau chiar mai departe, cu sigurantă ar exista cel putin o dovadă...
Există o cantitate enormă de dovezi.
Îmi pare rău, dar voi oameni buni
tot repetati asta ca un fel de mantra.
Pentru că vă ascultati doar unul pe celălalt.
Vreau să spun, dacă măcar ati deschide ochii
si v-ati uita la dovezi.
Arată-mi-le! Arată-mi oasele!
Arată-mi carcasa,
arată-mi dovezile despre etapele dintre
două specii!
Duceti-vă si vizitati un laborator de paleontologie modernă,
vorbiti cu niste paleontologi moderni.
Uitati-vă la dovezi, sunt frumoase.
Dovezile privind tranzitia de la
maxilarul reptilei la maxilarul mamiferului.
Maxilarul reptilei are câteva oase, iar
falca de jos a mamiferului are doar un os,
si celelalte oase care existau la reptilă
s-au mutat acum în urechea interioară.
Este o tranzitie frumoasă. Sunt atâtea istorioare frumoase!
Ati fi fascinată.
Deci, sunt sau nu dovezi privind evolutia ?
Lăsati-mă să vi le arăt !
O să încep cu fosilele.
Acum sunt literalmente milioane de fosile,
în muzeele din toată lumea.
Au fost datate si documentate
iar legăturile dintre ele, analizate.
Studiate de-a lungul timpului,
conexiunile anatomice pot fi explicate doar prin evolutie.
Toate vietuitoarele sunt înrudite formând un imens arbore al familiei.
Fosilele arată, de asemenea, cum formele de viată se schimbă în timp
de-a lungul fiecărei ramuri ale acestui arbore.
Uitati-vă la aceste cranii !
Asa numitele "spatii lipsă" arată cresterea creierelor strămosilor nostri
în ultimele 3 milioane de ani,
pe măsură ce am evoluat de la tipul de cimpanzei, stând pe picioarele din spate,
la oamenii moderni.
Dar există dovezi si mai convingătoare.
În fiecare celulă a fiecărei vietuitoare, există un cod format din patru chimicale:
ADN-ul.
Astăzi, aparate ca acestea
pot analiza si compară ADN-ul cu o precizie absolută.
Deci teoria lui Darwin poate fi testată.
Este adevărată?
Da!
Rezultatele corespund fosilelor.
ADN-ul leagă toate vietuitoarele printr-un cod
si cu cât sunt mai apropiate ca înfătisare, două specii,
cu atât mai asemănător este codul lor.
Aceasta este doar o parte din muntele de dovezi care sustine evolutia.
Unii oameni religiosi chiar nu stiu nimic despre asta.
Dar altii stiu!
Iar strategia lor este si mai bizară.
Ei văd mâna perfectă a lui Dumnezeu în orice.
Păi, dovezile pe care le avem sunt aceleasi pentru amândoi.
Unde tu ai putea să vezi fosilele ca dovezi ale evolutiei
eu as putea să zic că sunt dovezi pentru o inundatie mondială.
V-ar plăcea ca o persoană ca aceasta
să predea copiilor dumneavoastră stiintele, în Britania anului 2008?
El este Nick Cowan, profesor de chimie,
la un respectat gimnaziu din nordul Angliei.
Si foloseste drept surse, creationismul American,
la materiile de cultură generală.
Dar stii, nu sunt doar fosile, nu?
Moleculele de ADN, moleculele de proteine, pe care le observi
când te uiti la o cârtită, la un sobolan,
la un cangur, la un om, sau la o maimută,
sunt toate macromolecule incontestabile, pe care poti să le vezi,
asa cum le întâlnesti în predarea chimiei,
si toate se asează într-un arbore genealogic perfect.
Toate se potrivesc.
Este atât de elegant, iar tu, ca om de stiintă,
ai putea să o întelegi, dacă ai putea să-ti îndepărtezi ochelarii de cal,
si să o privesti, asa cum ar trebui să o facă un om de stiintă.
Cât de veche crezi că este lumea, apropo?
Nu am o...
dacă as zice... mai putin de 6000 de ani,
probabil ai zice: "Omul ăsta este nebun!"
dar am studiat putin mai mult acest aspect. Nu stiu...,
dar, metodele de datare pe care le avem sunt alterate prin metodologia lor.
Sunteti profesor de stiinte într-o mare scoală Britanică
si credeti că Pământul are mai putin de 10 000 de ani.
Da.
As prefera să-l cred pe Dumnezeu, care a fost acolo, care ne-a îndrumat...
decât pe oamenii de stiintă care sunt supusi greselii,
care nu stiu trecutul, care nu au fost acolo.
Si din nou, tot ce fac este...
Acesta este o veche glumă răsuflată:
"Dumnezeu este infailibil, prin urmare Biblia este corectă!"
E ca si cum, eu as fi pretins că Darwin este infailibil,
si de aceea, tot ce a zis el, a fost mereu corect.
Din fericire, oamenii de stiintă nu gândesc asa.
Ne sustinem propriile idei nu prin texte sacre,
ci prin ratiune si dovezi.
Si din nou, tot ce fac, e să aduc
dezbateri sănătoase la orele de stiintă.
Avem cam o duzină de ceasuri radioactive diferite,
si toate indică aproximativ, acelasi răspuns,
care este că Pământul, are între patru si cinci miliarde de ani.
Si când spui: "Dumnezeu ne-a spus",
vorbesti despre un document particular,
despre care nu există nici o dovadă de autenticitate istorică, precisă...
si asezi asta, deasupra întregii stiinte!
Iar dumneata, te consideri, "profesor de stiinte".
Dacă există un Dumnezeu, cuvântul lui ar trebui să fie mai important
decât munca oamenilor de stiintă supusi greselilor.
Sunt pe deplin de acord să-i învătăm pe copii, să gândească prin ei însisi,
si să cerceteze ei însisi - asta e grozav.
Dar sunt limite în privinta asta!
Si cred că atunci când dovezile sunt atât de numeroase,
devii dator copiilor, să-i înveti, care sunt aceste dovezi.
Ceea ce creationistii, gen Nick Cowan, pretind a fi creatia perfectă a lui Dumnezeu,
este de fapt rezultatul "cursei înarmării", a evolutiei.
Animalele au elaborat adaptări extraordinare,
care să se potrivească mediului lor, dar acestea, nu sunt perfecte.
Designerii pot să se întoarcă la plansa de desen!
Evolutia este condamnată să modifice tot ce există deja.
Asa că natură este plină de compromisuri si imperfectiuni.
Creationistii se întreabă de asemenea,
cum este posibil ca ceva aparent atât de perfect precum ochiul,
să fi luat fiintă, instantaneu?
Păi..., nu asa s-a întâmplat!
Chimia de bază care face o celulă sensibilă la lumină
este prezentă de-a lungul întregului regn animal,
iar selectia naturală s-a folosit de aceasta, de nenumărate ori.
Stiinta a descoperit specii
pentru fiecare etapă a evolutiei ochiului.
Este un proces cumulativ, iar fiecare etapă,
reprezintă o îmbunătătire, fată de precedenta.
Ochiul a evoluat independent de cel putin 40 de ori,
prin regnul animal,
si a evoluat gradual, îmbunătătire după îmbunătătire.
Si totusi...
Nici o persoană rezonabilă, nu ar fi lăsat corpul uman, asa cum este el acum.
Cum? Care ar fi un exemplu în acest sens?
Cel mai dramatic este... ochiul uman.
După cum stii, el este prezentat ca un de perfectiune al organismului nostru.
Nu este perfect!
Este exemplul perfect pentru... de ce corpul nu este proiectat.
Acoperă un ochi dacă vrei, te rog!
Si luăm acul si îl mutăm la dreapta...
si trebuie să continui să te uiti spre nasul meu.
Corect, OK.
Acum îl mutăm în afară putin, cam 15 grade si cam acolo...
Da, a dispărut.
A dispărut. Nu-l mai vezi?
- Nu. - Acum îl vezi?
- Da. - Acum îl vezi?
- Nu. - Un punct mort.
Asta-i neplăcut!
Corpurile noastre sunt fabuloase în unele privinte.
Inima noastră continuă să bată si nu îsi ia niciodată 5 minute de vacantă,
deceniu după deceniu, asta e uimitor!
Dar avem un apendice, si măsele de minte..., nasterea e dificilă,
multi oameni ajung aproape nevăzători,
iar combinatia unor lucruri atât de perfecte
cu alte lucruri care sunt făcute de mântuială,
este ceva ce ar trebui să ne facă pe toti să remarcăm că
acesta este un lucru obtinut prin selectia naturală -
are o multime de vulnerabilităti constitutive,
explicabile doar prin felul în care functionează selectia naturală.
Deci corpurile noastre imperfecte si cârpite,
sunt prin ele însăsi, dovezi ale evolutiei.
Ele sunt marcate de propriul istoric.
Evolutia este o realitate!
Ea este documentată de stiintă,
în aceeasi măsură în care Napoleon, este documentat de istorie.
Unele lucruri sunt pur si simplu adevărate,
nu tin de o anumită alegere sau optiune.
Dar nu ati fi ghicit niciodată, că în locul unde contează
mai mult decât oriunde -
în scolile noastre,... predarea evolutiei
a devenit o problemă extrem de sensibilă pentru profesorii de stiintă.
Aceasta este Britania multiculturală,
iar una dintre liniile de diviziune socială, trece chiar prin scolile copiilor nostri.
Cum împăcăm adevărul stiintific
cu convingerile adânc înrădăcinate, care dau coeziune comunitătilor religioase?
Charles Darwin a fost prima persoană
care a înteles această idee extraordinară,
privind evolutia vietii pe Pământ, fără interventia vreunui Dumnezeu.
Iar eu am fost întotdeauna intrigat de felul în care a trebuit să se lupte,
cu tot ceea ce a însemnat această idee, pentru religie!
Darwin era profund îngrijorat de felul în care se răspândea religia,
nu prin ratiune si dovezi,
ci fiind inculcată în mintile copiilor, la o vârstă fragedă, la scoală.
A scris că va deveni:
"la fel de dificil pentru ei să arunce credinta în Dumnezeu,
"ca pentru o maimută să învingă frica instinctivă si ura fată de sarpe".
Darwin a devenit îngrijorat de ceea ce el numea,
"stupida educatie clasică", de la Rugby School,
ce încetosa mintea odinioară vie, a fiului său cel mare, William.
Prin urmare, sfidând snobismul societătii Victoriene,
si-a trimis ceilalti 4 fii ai săi, la mai putin prestigiosul Gimnaziu Clapham,
pentru că avea o educatie stiintifică solidă.
150 de ani mai târziu,
Darwin ar găsi motive să fie la fel de îngrijorat,
de ceea ce copiii învată la scoală.
Valorile compromise ale Britaniei multiculturale
fac ca profesorii să ezită să atace credintele religioase ale elevilor lor,
chiar si când acestea contrazic categoric, datele stiintifice.
În episoadele anterioare, am invitat o clasă de stiinte
de la Park High School din nordul Londrei, la o "vânătoare" de fosile.
Am fost uimit de lipsa lor de cunostinte si de întelegere a evolutiei.
Asa că mă întreb, ce au de zis profesorii lor de stiinte, despre asta?
Mi-e teamă că-si aleg prea respectuos cuvintele,
în privinta credintelor traditionale.
Unii copii pur si simplu nu ar accepta!...
Stiti, sunt crescuti în familii, în care nu vor să creadă evolutia,
si discutia se opreste aici.
Nu este neapărat o neputintă a întelegerii ei,
este doar, stii....,
nu putem să ne apucăm să dărâmăm credintele copiilor,
si religiile familiilor.
- De ce...de ce nu, de fapt? - De ce...de ce nu? Pentru că...
Pentru că noi... pentru că noi predăm stiinta si...
Si nu m-as simti bine să vorbesc despre altceva decât despre stiintă.
Deci dacă prezint situatia stiintifică,
si mă asigur că au înteles punctul de vedere stiintific,
cred că mi-am făcut treaba.
Dar, dacă ei îl acceptă, este o altă problemă.
Pentru unii elevi, adevărul nu este ceva care trebuie descoperit prin stiintă,
chiar dacă accentul nostru se pune pe ideile si dovezile
care să sustină aceste idei.
Multi studenti au o poveste religioasă
care este foarte importantă pentru ei,
este o parte importantă a vietii lor, datorită familiei si culturii lor.
Ar fi incorect să sugerez
că acesti profesori cu intentii bune fug de frică?
Cine i-ar putea învinui?
Evident că ceea ce credem este dictat de educatia noastră,
dar asta nu înseamnă că nu ne putem schimba opiniile.
Cu totii avem dreptul de a privi dovezile,
si a ne reevalua credintele.
Acesti profesori de stiinte nu ar trebui să fie speriati
să prezinte explicit adevărul stiintific, derivat din dovezi.
Nu cred că ne putem astepta să-i convingem,
doar prin prezentarea dovezile.
- Serios? De ce nu? - Pentru că au alte dovezi
cu care au fost crescuti.
- Dar acelea nu sunt dovezi.
Nu. Pentru ei sunt dovezi, totusi, nu?
Si pentru părintii lor.
Vorbim despre ceva foarte fundamental. >
Vorbim despre oameni tineri si identitate. >
Nu e locul nostru să...să...
să fluturăm bannerul stiintei,
si să spunem că nu mai este loc pentru altceva.
Tot ce putem face este să afirmăm -
acesta este un mod de a gândi, acesta este...
Stiinta ne-a dat atât de multe.
Acesta este un mod de a interpreta viata.
Credem că asta e... - Doar un mod de a interpreta?...
Noi credem că aceasta este calea, pentru că suntem oameni de stiintă,
dar nu e rolul meu să-ti spun că gresesti.
"Credem asta pentru că suntem oameni de stiintă"?
Chiar asta vrei să spui, sau, că noi credem pentru că dovezile sunt acolo, în roci?
Asta spun -
pentru că sunt om de stiintă, si acesta e modul în care văd eu lumea.
Nu, nu este numai din cauză că esti om de stiintă, nu-i asa?
Dovezile sunt aici. Dovezile lor nu sunt aici.
Sunt doar inventii!
Nu crezi că Pământul este rotund, doar dacă esti astronaut !?
Nu crezi că Napoleon a existat, doar dacă esti istoric !?
Crezi aceste lucruri pentru că sunt fapte, atestate de dovezi.
Evolutia, este de asemenea un fapt demonstrat.
Adevărul chiar este acolo.
Nu este o chestiune de opinie.
Relativismul, ciudata notiune, cum că ar fi mai multe adevăruri,
toate meritând respect în mod egal, chiar dacă se contrazic reciproc,
este ceva obisnuit azi.
Pare un gest respectuos fată de multiculturalism.
De fapt, este o portită de scăpare din fata responsabilitătii.
Există ceva, într-adevăr special, în legătură cu dovezile stiintifice.
Stiinta functionează!
Avioanele zboară, covoarele magice si măturile nu.
Gravitatia nu este o versiune a adevărului, este adevărul!
Oricine se îndoieste de asta, este invitat să sară de la etajul zece!...
Evolutia, la fel, este realitate.
Nu decizi dacă să o crezi sau nu,
pe baza unui capriciu sau a unei culturi.
Dovezile o sustin.
Evolutia este purul adevăr.
De unde vin toate aceste ezitări?
Păi, au început chiar în secolul 19, pe timpul lui Darwin.
În loc să respingă dovezile,
Biserica Angliei a dezvoltat cea mai sofisticată strategie
pentru a face fată provocărilor evolutiei.
A înteles evolutia ca pe un adevăr într-un adevăr si mai mare,
si l-a adoptat pe Darwin prin ceea ce unii ar numi "o confortabilă, prostie relativistă".
Stiinta ar explica cum functionează natura
iar Dumnezeu ar avea meritul de a fi pornit stiinta, de la bun început.
Este un argument subtil,
înaintat de cei mai puternici crestini din lume.
Haideti să-i privim sub înfătisarea lor modernă!
Darwinismul este o teorie despre cum functionează evolutia, foarte plauzibilă,
o teorie foarte credibilă despre istoria biologică.
Nu am nicio problemă cu asta.
Îl veti pe Dumnezeu având vreun rol în procesul evolutiei?
Pentru mine Dumnezeu este... este puterea sau inteligenta,
care modelează întregul proces.
Ca si creator, actul lui Dumnezeu este începutul întregii creatii...
- Stabilind legile fizicii, de la bun început,
si conditiile în care are loc evolutia. - Lucrurile se subordonează acestuia.
Cum rămâne cu interventia în decursul evolutiei?
Găsesc că asta sugerează mai degrabă că Dumnezeu nu ar fi făcut o treabă prea bună,
când a făcut legile fizicii, la început,
dacă El simte constant nevoia să regleze sistemul.
Cred că asta e o chestiune usor diferită.
- Dar apare o problemă pentru Biserica Angliei.
Nu încearcă ei oare să "mănânce prăjitura, si să rămână si cu ea"?
Încercând să aperi pe Dumnezeu si legile stiintei, în acelasi timp,
înseamnă să pui în pericol una dintre cele două optiuni.
Fie Dumnezeu nu poate interveni după Creatie, si nu are niciun impact,
fie se implică, si atunci nu mai concordă cu stiinta.
Dar credeti în unele din miracolele Noului Testament...
Vreau să zic, cum ar fi Fecioara Maria...
Altele? Adică, învierea lui Lazarus?
- Mormântul gol si învierea lui Lazarus, da!
- Atunci, nu există cumva o discordantă în opiniile dvs. despre stiintă,
ca fiind ceva în care Dumnezeu nu intervine,
si aceea că totusi a reglat-o bine,
încă de la început?
Cum reconciliati faptul că, pentru unii dintre noi,
pare a fi, mai degrabă, o scamatorie ieftină,
iar nu genul de mare Creator, descris de dvs.?
- Cred că dacă vi-l imaginati pe Dumnezeu,
făcându-si de cap în lucrarea Lui,
sunteti în pericol să cădeti în modelul scamatoriilor trucate.
Cred că există anumite momente când apare o deschidere în lume,
în care actiunea divină implicită, se manifestă într-o formă nemijlocită.
De exemplu nasterea lui Isus.
Pe deoparte aveti o întreagă istorie a pregătirilor...
pentru venirea lui Dumnezeu, într-un mod nou,
pe de altă parte aveti viata particulară, cea a Mariei, deschizându-se
pentru actiunea lui Dumnezeu, într-un mod anume,
si apoi se întâmplă ceva nemijlocit,
care nu este, dacă vreti...
o suspendare a legilor naturii,
ci însăsi natura deschizându-se, în modul cel mai profund,
ceva manifestându-se ...
Nu prea înteleg ce înseamnă asta!
Se aseamănă îngrozitor cu suspendarea...
Este limbajul poetic.
Si-mi dau seama că sunt moduri de a vorbi despre aceasta,
care pur si simplu sună ca si cum Dumnezeu a suspendat lumea.
- Eu, desigur, iubesc limbajul poetic, dar vine o vreme
când te gândesti că oamenii vor întelege gresit, ca si cum...
- Sau este un mod de a ocoli întrebările grele.
- Pentru că, una este să spui în limbaj poetic,
că era corect ca într-un fel, Isus să se fi născut dintr-o virgină...
dar când spui, "Eu chiar cred că s-a întâmplat,"
aceasta este o recunoastere a unui fapt real,
este afirmarea unui fapt stiintific.
S-a... s-a... s-a întâmplat !
- E adevărat sau nu, asa este !
- E adevărat sau nu.
Si nu cred că poti ocoli asta...
făcând poezie! Oricât de mult as iubi poezia.
Pe de-o parte, am multă simpatie
pentru crestinii decenti, moderati.
Pe de altă parte, am impresia că acesti crestini decenti
intră într-o mare încurcătură, încercând să le aibă pe amândouă,
încercând să-l sustină si pe Dumnezeu, si pe Darwin.
Si într-un fel, deschid o portită,
prin care pătrund creationistii fanatici.
Făcând demn de respect, faptul de a crede în lucruri,
pe baza convingerilor religioase, iar nu datorită dovezilor.
Deci neagă, atacă, absoarbe!
Acum am aflat diferitele strategii
prin care religia încearcă să se împace cu Darwin.
Eu cred că se încurcă în vorbărie, cu totii.
Dar chiar si eu pot întelege de ce religia opune atâta rezistentă.
Primesc scrisori de la cititori care au înteles adevărul evolutiei,
dar cumva, îsi doresc să nu o fi făcut.
Darwinismul poate fi tulburător, chiar înfricosător!
Darwin însusi a fost socat de ceea ce el numea
comportamentul josnic si oribil de crud, pe care l-a observat în natură.
Si totusi el era esential, selectiei naturale.
O rezultat al cercetărilor, l-a tulburat pe Darwin până-n adâncul sufletului.
Stia cum unele insecte, ca această viespe parazit,
depun ouăle în larvele altor insecte,
pentru ca puii lor, când eclozează, să se poată hrăni din ele.
Ele înteapă deasemenea, fiecare parte din sistemul nervos al prăzii lor,
astfel încât să-l paralizeze, dar nu să-l omoare,
pentru a mentine carnea proaspătă.
Deci victima ar putea fi constientă că este mâncată încet, pe dinăuntru,
dar nu va fi capabilă să miste niciun muschi,
pentru a face ceva în această privintă.
Cum înfruntăm acest profund tulburător adevăr?
Să ne ascundem sub pătura credintei în Dumnezeu?
Dar mai apoi, Darwin s-a mirat,...
ce fel de Dumnezeu ar crea un animal
care poate exista, doar în acest mod oribil?
Nu e mai bine să acceptăm realitatea, tristă cum poate fi uneori,
decât să o evităm, si să trăim într-o minciună?
În ciuda loviturilor sortii,
Darwin a rămas hotărât să trăiască în adevăr.
El nu a fost simplu observator al suferintei, ca om de stiintă,
a trăit-o el însusi, în propria lui viată.
Darwin a avut întotdeauna o afectiune specială
pentru fiica sa cea mare, Annie.
Era fermecat de lumea ei imaginară,
si micile ei carnetele,...
la fel cum îi plăcea să-i netezească părul,
si să-i pună hainele în ordine.
Dar la doar zece ani, a murit după un persistent
si dureros atac de scarlatină.
Darwin a fost devastat.
"Am pierdut bucuria vietii de familie,
si consolarea bătrânetii noastre."
Devotată lui sotie, Emma,
le-a spus celorlalti copii, că Annie s-a dus în rai.
Pentru Emma, suferinta a ajutat
"la preamărirea spiritelor noastre,
si pentru a privi înainte, cu speranta într-o viitoare stare".
Darwin, pe de altă parte, nu putea găsi niciun înteles sau consolare religioasă
în timp ce făcea fată disperării acestei pierderi.
După perioadă initială de doliu,
el si Emma, abia dacă mai vorbeau despre Annie,
dar nu au uitat-o niciodată!
Religia, devenise o sursă de tensiune între ei!
Într-un final, cred că tensiunea a trebuit să se reverse.
Pe la 60 de ani, Darwin a scris o autobiografie
în care a dezvăluit supărarea lui, pe ceea ce, el numea,
"falsul evident" al povestii Biblice.
Si a adăugat: "Într-adevăr, cu greu pot să înteleg,
"cum cineva ar trebui să-si dorească să fie adevărat crestinismul
"pentru că dacă este asa, simplul limbaj al textului
"pare să indice că oamenii care nu cred,
"si asta i-ar include pe tatăl meu, fratele si aproape toti prietenii mei,
"vor fi pedepsiti pentru totdeauna.
"Iar asta e o doctrină condamnabilă."
Desi autobiografia a fost scrisă pentru familia lui,
Darwin trebuie să fi stiut că avea să fie publicată, după moartea lui.
Si a folosit oportunitatea pentru a spune, în sfârsit în public,
cu ce s-a luptat el, mult timp, în viata privată.
Dar dacă Darwinismul demolează iluzia religioasă,
ce s-ar potrivi atunci, în locul ei?
Cum si-a găsit Darwin însusi, consolarea
într-un univers fără Dumnezeu?
Oamenii religiosi îl atacă pe darwin Darwin pentru,...
în opinia lor,... secătuirea unei părti a minunilor din lumea noastră,
pentru deprimanta sa viziune, despre natură.
Dramaturgul George Bernard Shaw a urât Darwinismul.
El a zis:
"Când întreaga lui semnificatie apasă pe tine,
"inima ta se scufundă într-un morman de nisip, înăuntrul tău.
"Există un fatalism hidos la acesta,
"o reducere teribilă si blestemată a frumusetii si inteligentei,
"a puterii si a scopului, a cinstei si a aspiratiei."
Nu încape nici o îndoială că oamenii găsesc
viziunea Darwiniană asupra vietii,
tristă si nesuferită, dar cu toate acestea
ea este adevărată, si nu putem scăpa de asta!
Dar, analizând-o,... cel putin procură un fel de fericire!
E un fel de beatitudine, în întelegerea
elegantei prin care lumea este alcătuită.
Si de aceea, selectia naturală Darwiniană, este o idee de o elegantă supremă.
Chiar face ca totul să aibe loc, si să aibe sens
si găsesc multă consolare, si o mare fericire, la acest nivel al întelegerii.
Doar gânditi-vă putin la ideea centrală a lui Darwin,
arborele vieti!
Verificată acum în fapt de ADN-ul nostru decodat.
Înseamnă că suntem înruditi cu fiecare vietate de pe planetă.
Si mai mult, suntem descendenti din strămosi care au fost învingători,
adaptându-se prin orice mijloace, să supravietuiască si să transmită genele.
Tu si eu, si orice vietate,...
putem face mândri, următoarea afirmatie:
Nici unul din strămosii mei nu a murit tânăr,
nici unul din strămosii mei nu a esuat să procreeze.
Multi alti indivizi au murit tineri si au esuat să procreeze,
si de aceea, nu au devenit strămosi.
E limpede ca lumina zilei, si multe lucruri decurg din aceasta.
Înseamnă că fiecare vietate a mostenit genele
de la o linie neîntreruptă de strămosi de succes.
Toti am mostenit ceea ce trebuie pentru a trăi si a ne reproduce.
De aceea suntem atât de buni în ceea ce facem!
De aceea pestii, sunt atât de buni la înot,
de aceea păsările zboară atât de bine,
de aceea hârciogii sunt atât de buni la săpat,
de aceea oamenii sunt atât de buni la gândire!
Acesta este, în esentă, Darwinismul!
Darwin a trebuit să-si mai îngroape alti doi copii ai săi.
Încă o fiică si un fiu au murit când erau copii.
"În memoria lui Mary Eleanor
"si Charles Waring,
"copii lui Charles Darwin."
Darwin a înfruntat durerea în felul lui.
A găsit consolarea, cred, în pământul
în care a trebuit să-si îngroape copiii.
Pentru ultima lui carte, s-a întors către râme.
Darwin a fost fascinat de faptul cum,
putin câte putin, de-a lungul timpului,
înceata lor transformare a solului,
a agitat vietătile de pe toată suprafata pământului.
Plugurile naturii aveau propria lor extraordinară, economie subpământeană,
o umedă, întunecată luptă, pe viată si pe moarte,
pe care noi oamenii o uităm complet.
"Mă îndoiesc," a scris Darwin, "să existe multe alte animale
"care să fi au avut un rol la fel de important în istoria lumii."
Darwin nu s-a lăsat coplesit de notiunile inventate de om,
despre supranatural sau viata de apoi.
Pentru el, minunea pământeană a naturii,
a fost leacul pentru pierderea credintei.
O să vizitez pe cineva cu o perspectivă similară -
filozoful Dan Dennett.
Îl cunosc de 25 de ani.
Suntem de aceeasi vârstă,
dar mă gândesc la el ca la un frate intelectual mai mare.
Dar recent, a avut o confruntare cu mortalitatea.
Inima lui a trecut printr-o criză teribilă,
si tuturor prietenilor li s-a spus că va muri.
A fost un moment foarte înfricosător.
După aceea, când se refăcea la spital,
a reamintit că multi din prietenii lui, au spus că s-au rugat pentru el,
iar el le-a multumit,
dar apoi a adăugat, "Ati sacrificat si o capră?"
Dan nu are nici urmă de credintă în Dumnezeu sau în eternitate.
Îsi închipuie el oare, că Darwinismul le va distruge oamenilor confortul intelectual?
Cred că doar pune bete în roate unui sprijin de care nu au nevoie,
si acesta este sprijinul unui suflet absolut nemuritor.
Aceasta este o idee pe care multi oameni o cred foarte importantă.
Si ceea ce face, desigur, este să o înlocuiască
cu ideea unui suflet material, mortal.
Da, avem suflete, dar sunt făcute din neuroni,
iar micii neuroni individuali sunt doar bio roboti orbi,
ei nu stiu, nu le pasă, ei doar îsi fac treaba.
Uimitor este că dacă pui destui laolaltă
în echipe, într-o anumită ordine, obtii practic, un suflet.
Ai...ai sistemul de control
si memoria unei fiinte care poate fi trasă la răspundere,
care se poate face, el sau ea însusi, responsabilă,
care poate privi în viitor.
Si când oamenii întreabă: "De unde îti iei consolarea?"
Mă simt cam..., păi, cât de mult mai vrei?
Chiar asa!
Ce poate fi mai minunat decât să faci parte
din această tesătură vie,
de...de crestere si explorare si inovatie,
toate întâmplându-se nu într-un milion, nu într-un miliard,
ci într-un trilion de locuri deodată?
... Doar uitându-te la planeta noastră!
Exuberanta proceselor vietii desfăsurându-se în jurul nostru,
toată creativitatea care există,
este... este pur si simplu uimitoare.
Este grozav să te trezesti dimineată si să realizezi că faci parte din asta.
- Si nu doar facem parte din asta,
dar putem reflecta asupra faptului,... abilitatea noastră de a realiza asta,
abilitatea noastră de a o întelege si a jubila în ea,
este chiar produsul aceluiasi proces.
Creierele noastre care sunt atât de...
..atât de capabile să aprecieze asta...
au fost produse de acelasi proces pe care îl apreciem acum.
Da. Câteodată îmi place să spun...
că planeta a crescut un sistem nervos, iar noi suntem acela.
Charles Darwin a murit în 1882.
"Nu mi-e frică să mor!"
i-a soptit sotiei sale, Emma, în ultimele lui zile.
Darwin a vrut să fie îngropat în Down, alături de cei doi copii ai săi.
La eveniment, totusi, institutia stiintifică
a insistat ca ceremonia de înmormântare să fie în Westminster Abbey.
O grămadă de oameni de stiintă, filozofi si celebrităti,
au fost acolo în acea zi.
În cel mai pur stil al Bisericii din Anglia,
aceasta a încercat să-l absolve pe omul
care a dărâmat edificiul.
Totusi, chiar si asa, Arhiepiscopul de Canterbury
s-a arătat a fi indispus,
iar Primul Ministru cu frică de Dumnezeu, William Gladstone,
a spus că are alte priorităti.
Probabil nu era pentru ei, înmormântarea omului de stiintă,
ale cărui lucrări, mai mult decât ale oricărui altuia,
au demonstrat că povestea Biblică este superficială si reprobabilă.
Îl venerez pe Charles Darwin.
El a dat sens vietii.
Lumea e minunată, chiar mai minunată decât stia Darwin,
si cu cât descoperim mai mult,
cu atât mai mărunte par micile noastre credinte particulare.
Crează Darwinismul o lipsă, acolo unde a fost religia, odinioară?
Nu. Mai degrabă ne deschide mintile,
spre o lume a minunilor, spre magia reală din jurul nostru.
Nu cea bazată pe o credintă îndoielnică, ci pe stiinta sănătoasă.
În acest bulgăre de pământ sunt aproape 25 de miliarde de bacterii.
Adică, de 4 ori întreaga populatie umană a planetei.
Noi oamenii si animale pe care le putem observa
suntem, o mică fractiune din ansamblul vietătilor de pe Pământ.
Din perspectiva universului,
a vastitătii universului si a timpului geologic,
noi suntem insignifianti!
Unii oameni găsesc această idee
deranjantă, chiar înfricosătoare.
Ca si Darwin, eu consider realitatea,
entuziasmantă!
Traducerea varinos, pentru Subs.ro.